Hvem er bange for Virginia Wolf?
- Klokken er to om morgenen. - Åh, George!
- Jamen, det er den. - Hvor er du altså et fjog!
Det er sent.
Sikke et hul!
- Hvor er det fra? "Sikke et hul!" - Hvor skulle jeg vide det fra?
Kom nu, hvor er det fra? Du ved det godt.
- Hvor er det fra, for Guds skyld? - Hvor er hvad fra?
Jeg har lige sagt det. Jeg sagde det lige.
"Sikke et hul!"
- Hvor er det fra? - Det har jeg ingen anelse om.
Fjols!
Det er fra en film med Bette Davis. En storfilm fra Warner Bros.
Martha, jeg kan ikke huske alle film fra Warner Bros.
Der er ingen, der beder dig huske dem alle.
Bare en enkelt lille storfilm.
Bette Davis får bughindebetændelse til sidst.
Hun har stritparyk på i hele filmen.
Hun er gift med Joseph Cotten eller sådan noget.
En eller anden.
Hun vil til Chicago, fordi hun elsker ham skuespilleren med arret.
Hun bliver syg og sætter sig ved toiletbordet.
Hvilken skuespiller? Hvilket ar?
Jeg kan ikke huske hans navn! Hvad hedder filmen?
Jeg vil vide, hvad filmen hedder.
Hun får bughindebetændelse, men vil alligevel rejse til Chicago.
"Chicago!" Den hedder "chicago."
- Hvad hedder "chicago"? - Filmen. Den hedder "chicago."
Du godeste! Ved du ingenting?
"Chicago" er en musical fra 1930'erne.
Den havde Alice Faye i hovedrollen. Ved du ingenting?
I filmen kommer Bette Davis hjem efter en hård dag i forretningen...
Arbejder hun i en forretning?
Hun er husmor. Hun køber ind.
Hun kommer hjem med varerne og går ind i den beskedne stue -
- i den beskedne hytte, som beskedne Joseph har flyttet hende ind i.
- Er de gift? - Ja, de er gift. Med hinanden, fjog!
Hun kommer ind, ser sig om i lokalet -
- og sætter varerne fra sig.
Og så siger hun: "Sikke et hul!"
Hun er utilfreds.
- Hvad hedder filmen? - Det aner jeg altså ikke.
- Jamen, så tænk dig om! - Jeg er træt, min egen.
Jeg ved ikke, hvorfor du er træt. Du har intet lavet i dag.
- Jeg er træt. - Du har ikke undervist.
Hvis ikke din far altid arrangerede de her lørdagsfester...
- Det er en skam med dig. - Jamen, sådan er det altså.
Du laver aldrig noget. Du blander dig ikke med folk.
Du sidder bare og taler.
Hvad vil du have, jeg skal gøre? Skal jeg skråle op ligesom dig?
- Jeg skråler ikke! - Godt, så skråler du ikke.
- Jeg skrålede ikke. - Jeg sagde, at du ikke skrålede.
- Lav mig en drink. - Har du ikke fået nok?
Lav mig en drink, sagde jeg!
Nuvel, vi dør vel ikke af en godnatdrink.
En godnatdrink? Tager du gas på mig?
Vi har gæster.
Hvad har vi?
Gæster. Gæster!
Ja, gæster. Folk. Vi får gæster.
- Hvornår? - Nu.
For Guds skyld, Martha. Ved du, hvad klokken er?
Hvem kommer?
- Dem der. - Hvem?
Hvem er "dem der"?
Jeg ved ikke, hvad de hedder, George.
Du mødte dem i aften. Han er vist ansat på matematikinstituttet.
Jeg kan ikke huske at have mødt nogen i aften.
- Jamen, det gjorde du. - Af alle de stupide... Hvem er de?
- Han er fra matematikinstituttet. - Hvem?
Han er ansat på matematikinstituttet. Han er ung, lyshåret...
- Er han flot og har en pæn krop? - Han er flot og har en pæn krop.
- Typisk. - Hvad?
Ingenting.
Hans kone er en lille mus uden hofter.
Kan du nu huske dem?
Det kan jeg vel. Men hvorfor kommer de her?
Fordi far bad os om at være flinke ved dem.
- Far bad os være flinke ved dem. - Hvorfor nu?
Fordi far bad os om at være flinke ved dem!
Han mente ikke, vi skulle være oppe hele natten sammen med dem.
- Vi kunne invitere dem en søndag. - Pyt. I øvrigt er det søndag.
Meget tidligt søndag.
- Det er latterligt! - Jamen, sådan er det.
Hvor er de? Hvis vi har gæster, hvor er de så?
De kommer snart.
Hvad har de lavet? Været hjemme og sove først?
De kommer.
Jeg ville ønske, du ikke altid overraskede mig på den måde.
Jeg overrasker dig ikke altid.
Det gør du altså. Du overrasker mig altid.
Altid.
Stakkels lille Georgie.
Hvad laver du? Surmuler du?
Lad mig se. Surmuler du? Er det det, du gør?
Det er lige meget.
Det skal du ikke tænke på.
Hvem er bange for Virginia Wolf, Virginia Wolf, Virginia Wolf?
Hvad er der? Syntes du ikke, det var sjovt? Det syntes jeg.
Den var god nok.
Du grinede, da du hørte den til festen.
- Jeg smilede. Jeg grinede ikke. - Du var da ved at revne af grin.
- Den var god nok. - Den var hysterisk morsom.
- Ja, den var meget sjov. - Du giver mig kvalme.
- Det var ikke særlig pænt sagt.
- Hvad var det ikke? - Det var ikke særlig pænt sagt.
Jeg kan lide din vrede. Det er det, jeg synes bedst om ved dig.
Din vrede.
Du er et rigtigt skvat. Du har ikke engang...
Hvad er det nu?
Rygrad?
Din ordekvilibrist.
Hvorfor kommer du aldrig is i min drink?
Jeg kommer altid is i. Du spiser dem bare.
Du har en vane med at gnave i isterningerne som en hund.
Du knækker tænderne.
- Men det er mine tænder. - Ja, nogle af dem.
- Jeg har flere tænder, end du har. - To.
- Og du er ved at blive skaldet. - Det er du også.
Hej, skat.
Giv nu lillemor et stort vådt kys.
- Jeg vil have et stort vådt kys! - Jeg har ikke lyst til at kysse dig.
Hvor bliver de gæster af?
Hvor bliver den flotte fyr og hans smalhoftede kone af?
De taler med far. De skal nok komme.
Hvorfor ville du ikke kysse mig?
- George? - Ja, elskede?
Hvorfor ville du ikke kysse mig?
Hvis jeg kyssede dig, ville jeg blive helt ophidset, -
- og så ville jeg være nødt til at tage dig med magt på gulvtæppet.
Så ville gæsterne komme, og hvad ville din far så sige?
Din gamle gris!
- Lav mig en drink mere, tyr. - Du kan virkelig tylle, hvad?
- Jeg er tørstig! - Du godeste!
Jeg kan til enhver tid drikke dig under bordet, så bare rolig.
Du tog prisen for vederstyggelighed for adskillige år siden.
Hvis du fandtes, ville jeg gå fra dig.
- Hold dig oprejst for dine gæster. - Jeg kan ikke engang se dig.
Hvis du falder om eller kaster op... Og behold tøjet på.
Synet af dig beruset og med din kjole over hovedet er frastødende.
Eller rettere sagt dine hoveder.
- Så er der fest! - Ih, hvor jeg glæder mig.
- Åbn døren. - Det kan du gøre.
Gå så ud til den dør. Kom ind! Gå ud og åbn døren.
Javel. Som min elskede befaler. Men lad nu historien ligge.
Historien?
Hvad er det for et sprog? Efterligner du en af dine studerende?
Lad være med at komme ind på historien om drengen.
- Hvad regner du mig for? - Alt for meget.
- Jeg taler om drengen, hvis jeg vil. - Det vil jeg fraråde.
Godt for dig. Gå så ud og åbn døren.
- Du er blevet advaret. - Ja, ja. Gå så derud.
Ja, elskede. Som min elskede befaler.
Nogle mennesker har stadig gode manerer.
De bryder ikke bare ind i folks hjem.
Selv ikke, hvis de hører et monster, der skriger.
Fanden tage dig!
- Hejsa. - Goddag.
I må være vores små gæster.
I skal ikke tage jer af surmule her. Kom indenfor!
Giv jeres frakker til surmule.
- Måske skulle vi ikke være kommet. - Ja, det er sent.
Sent! Hvad mener I? Smid bare jeres ting.
På møblerne, på gulvet. Det gør ingen forskel her i huset.
- Vi skulle altså ikke være kommet. - Kom nu ind. Kom så!
Hør her, lyseslukker. Ti stille.
Martha er djævelsk god til at formulere sig.
Sæt jer ned.
Er her ikke vidunderligt?
- Jo, bestemt. Nydeligt. - Tak.
Hvem har lavet maleriet?
En græker med overskæg, som Martha overfaldt i en...
Det har en slags...
- Stille intensitet? - Tja, nej...
Så måske noget larmende afslappet?
Hvad med en afdæmpet larmende intensitet?
- Han driller dig. - Det er jeg klar over.
Undskyld.
Faktisk er det en billedlig fremstilling af Marthas sind.
Lav et par drinks til de unge. Hvad har I lyst til?
- Hvad har du lyst til? - Det ved jeg såmænd ikke.
Måske lidt brandy. Man skal aldrig blande.
Kun brandy? Det er let nok. Hvad med dig?
- Bourbon, hvis det ikke gør noget. - Jeg tror ikke, det gør noget.
- Martha, isopropylalkohol? - Ja da. Man skal aldrig blande.
Hvem er bange for Virginia Wolf?
Var det ikke morsomt? Det var vel nok morsomt!
- Jo, det var det. - Jeg troede, jeg skulle revne.
George syntes ikke det var sjovt.
Martha tror ikke, man morer sig, hvis ikke man revner.
Hvis ikke man hyler som en hyæne, morer man sig ikke.
Jeg morede mig. Det var en skøn fest.
- Det var det. - Din far er vidunderlig.
Ja, ham er der noget ved, ikke?
- Det kan du lige tro. - Han er en fantastisk mand.
Jeg rakker ham ikke ned. Alle ved, han er Gud.
Lad min far være.
Når man har været til så mange fester, som jeg har...
Jeg satte pris på det.
Udover at jeg morede mig, satte jeg også pris på det.
Både at blive præsenteret for folk, og at han indlogerede os på kroen.
- Da jeg underviste i Kansas... - I vil ikke tro det.
Der måtte vi klare os selv. Er det ikke sandt, min egen?
Vi måtte klare os selv.
Jeg måtte gå hen til konerne på biblioteket og i supermarkedet -
- og sige: "Goddag, jeg er ny her."
"Du må være Mrs. Den-og-den, doktor den-og-dens kone."
Det var slet ikke særlig rart.
Far ved, hvordan det skal gøres.
- Han er bemærkelsesværdig. - Det kan du lige bande på.
Nu skal I høre en hemmelighed.
Når man underviser på et universitet, er det ikke let -
- at være gift med datteren af universitetets rektor.
For nogle mænd ville det være deres liv chance.
Tro mig, der er det, der er lettere.
Nogle mænd ville give deres højre arm for den chance!
I virkeligheden ofrer man en langt mere privat del af anatomien.
- Vil du vise mig, hvor...? - Har du det godt?
Naturligvis, min egen. Jeg vil bare pudre næsen.
Vær sød at vise hende, hvor eufemismen er.
Undskyld. Jeg vil også gerne vise dig huset.
Vi er straks tilbage.
Helt ærligt, George, du driver mig til vanvid.
Det gør du virkelig!
Begynd nu ikke at ævle løs om det, du ved nok.
Jeg taler om det, der passer mig!
- Okay, forsvind. - Alt det, der passer mig!
- Hvad vil du have? - Jeg holder mig til bourbon.
- Så du er fra matematikinstituttet? - Nej.
Det var da det, Martha sagde.
Hvorfor besluttede du dig for at undervise?
Sikkert af de samme grunde som dig.
- Og hvad var de? - Hvabehar?
Hvad var grundene til, at jeg valgte det?
Det ved jeg da ikke.
Du sagde, at vores grunde var de samme.
- Jeg sagde, at det var de sikkert. - Nå, gjorde du det?
- Kan du lide det? - Ja, det er helt fint.
Jeg mente universitetet.
- Jeg troede, du mente... - Jeg mente universitetet.
Ja, det er udmærket.
Helt fint.
Du har været her længe, ikke?
Jo. Lige siden jeg blev gift med hende der. Martha.
Og før det også. I en evighed.
Bristede forhåbninger og gode intentioner.
God, bedre, bedst, besejret. Hvad mener du om den nedgang?
Du svarede ikke på mit spørgsmål.
Vær ikke nedladende. Jeg spurgte, hvad du mente om den nedgang.
- Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige. - Ved du ikke, hvad du skal sige?
Skal jeg sige, det er morsomt, så du kan sige, det er trist?
Skal jeg sige, det er trist, så du kan sige, det er morsomt?
- Udmærket! - Jeg tror, vi...
Tag det nu roligt, ikke? En drink mere? Værsgo.
Jeg har, tak. Når min kone kommer ned...
Du og din kone lader til at have en slags...
Martha og jeg har ingenting. Vi træner bare.
Vi træner det, der er tilbage af vores forstand.
Lad os nu sætte os ned.
Jeg vil ikke indblandes i andre menneskers private sager.
Det er et lille universitet. Sengeleg er den foretrukne selskabsleg.
- Sir? - Ikke noget.
Lad være at sige "sir? Hvor gammel er du?
- 28. - Jeg er i fyrrerne.
Er du ikke overrasket? Ser jeg ikke ældre ud?
Du ser pæn ud.
Jeg har altid været tynd. Jeg spiller markhåndbold. Hvad vejer du?
70 kilo eller noget i den stil? Spiller du markhåndbold?
- Ikke særlig godt. - Lad os spille en dag.
Martha er 108 år. Og hun vejer omkring halvdelen af det.
- Hvor gammel er din kone? - Hun er 26.
Martha er en utrolig kvinde. Hun vejer vel omkring 50 kilo.
- Din kone vejer... - Nej. Din kone.
- Martha er min kone. - Ja, det ved jeg.
Hvis du var gift med Martha, ville du vide, hvordan det var.
Og hvis jeg var gift med din kone, ville jeg vide, hvordan det var.
Martha siger, du er ansat på matematikinstituttet.
Nej, det er jeg ikke.
Hun tager sjældent fejl. Måske burde du være ansat der.
Jeg er biolog. Jeg er ansat på biologiinstituttet.
Nå, det er dig, der vil lave alle ens.
V ed at bytte om på kromozonerne eller sådan noget, ikke?
- Ikke helt. Kromosomer. - Jeg er meget mistroisk.
Tror du ikke, vi lærer af historien? Jeg er på historieinstituttet.
Ja, det ved jeg.
Martha siger, at jeg er på historieinstituttet, -
- i modsætning til at være historieinstituttet.
Jeg er ikke leder af historieinstituttet.
Jeg er ikke leder af biologiinstituttet.
- Du er 21. - 28.
Måske leder du historieinstituttet, når du er i fyrrerne.
- Biologi. - Biologiinstituttet.
Jeg er altså meget mistroisk.
Jeg har læst, at science fiction slet ikke er fiktion.
At I ændrer generne, så alle bliver ens.
Så bliver der vel ikke meget musik eller malerkunst.
Til gengæld får vi en nation af ædle unge mænd som dig.
Kulturer og racer forsvinder. Myrerne overtager verden.
Du ved vist ikke meget om naturvidenskab.
Jeg kender historien. Jeg ved, når jeg bliver truet.
Din kone har ingen hofter, vel?
Jeg mener bare, at din kone er smalhoftet.
- Ja, det er hun. - Har I børn?
- Nej. Ikke endnu. Har I? - Det er noget, kun jeg ved.
Nå, så I har ingen børn? Hvad er der galt?
Ingenting. Vi ville bare vente, til vi havde etableret os.
Tror du, du bliver glad for at være her?
Vi håber, vi kan bliver her. Men ikke for altid.
Det skal du nok ikke råbe op om.
Marthas far forventer, at de ansatte bliver gamle her -
- og falder i kamp.
En latinprofessor faldt engang død om i kantinen.
Men den gamle falder ikke. Han dør aldrig.
Der går rygter, som Martha bliver rasende, hvis du nævner, -
- om at hendes far er over 200 år gammel.
Jeg er ikke fuld nok til at gennemskue ironien i det.
Fandens!
Hvad mon kvinder taler om, når mænd taler sammen?
Hvad vil du?
Er det ikke en vidunderlig lyd?
- Hvor mange børn skal I have? - Det ved jeg ikke. Min kone er...
Smalhoftet. Nå, der er en af jer i det mindste.
Du skal se huset, min egen. Det er et vidunderligt gammelt hus.
- Så vent dog lidt, for Guds skyld. - Hun kommer. Hun er ved at skifte.
Skifte hvad? Tøj?
- Kjole. - Hvorfor det?
Hun vil vel gerne have det lidt behageligt.
Nå, vil hun det? Det ved du ikke noget om!
- Er alt i orden, min egen? - Ja, helt fint.
Vil hun have det behageligt? Ja, nu får vi se.
Jeg vidste ikke, I havde en søn.
- En søn. Det anede jeg ikke. - Det ved kun jeg?
Han har fødselsdag i morgen. Han fylder 16.
Fortalte hun dig det?
- Fortalte hun dig om ham? - Ja.
Skifter hun tøj?
- Og hun nævnede... - Jeres søns fødselsdag.
Du ser bleg ud. Vil du have...?
Ja, tak. Lidt mere brandy. Bare en dråbe.
Må jeg tage selv?
Ja, endelig. Drik løs. Det får du brug for med årene.
- Fandens destruktive... - Hvad er klokken, min egen?
- Halv tre. - Hvor er det sent.
- Vi må hellere komme hjem. - Holder I babysitteren oppe?
Jeg sagde, vi ikke havde børn.
Undskyld, jeg hørte slet ikke efter. Eller også tænkte jeg mig ikke om.
Vi går om lidt.
Nej, det må I da ikke!
Det er ikke for min skyld, Martha skifter tøj.
Vi kommer til at være her i flere dage. Det er til ære for jer.
Martha er datter af vores højt elskede chef. Hun er hans højre arm.
Jeg ville have brugt et andet ord, men det overlader jeg til Martha.
Hvilket?
Jamen dog.
Jamen, Martha dog, dit søndagstøj.
- Hvor er det pænt. - Kan du lide det? Godt.
Hvorfor råber du efter mig på den måde?
Vi længtes efter din fløjlsbløde stemme.
Smut nu over til den lille bar...
Og lav en dejlig stor drink til lillemor.
Nemlig!
Det er lidt af en bedrift at tage kandidateksamen som 12-årig.
- Har du hørt det, George. - Tolv og et halvt.
Nej, jeg var 19.
- Det skulle du ikke have sagt. - Jeg er stolt af dig.
- Jeg er imponeret. - Det kan du bande på.
Jeg er helt ødelagt af misundelse. Vil du have, jeg skal kaste op?
Det er meget imponerende. Du bør være stolt.
Han er en ret fin fyr.
Det kan være, du overtager historieinstituttet.
- Biologiinstituttet. - Mine tanker er optaget af historie.
Sikke en bemærkning: "Mine tanker er optaget af historie."
Det er han ikke. Han er optaget af historieinstituttet.
Han er optaget af det...
Fordi han ikke er instituttet, han er kun ansat der.
- Det talte vi om, da du var ovenpå. - Ja, skat, giv du bare luft.
Han er kørt fast i sumpen nede på historieinstituttet.
Han er et gammelt mosefund.
Det er det, han er. En hængesæk og et mosefund!
Sumpe! Sumpe!
Kan jeg gøre noget for dig?
Ja da.
Du kan tænde min cigaret, hvis du har lyst.
Nej. Der er grænser for, hvad man kan finde sig i, -
- før man kravler ned ad den evolutionære stige.
Jeg vil gerne holde dig i hånden, når det er mørkt.
Og jeg vil slæbe dine ginflasker ud om natten, så ingen ser dem.
Men jeg vil ikke tænde din cigaret. Og så er den ikke længere.
- Hov, har du ikke spillet football? - Jo, jeg var quarterback.
- Men jeg var bedre til at bokse. - Bokse? Har du hørt det, George?
Du ser ikke ud til at være blevet slået i ansigtet.
Han blev universitetsmester.
Det ser ud til, at du stadig har en ret pæn krop.
- Martha, vær nu lidt... - Hold kæft!
Er det ikke rigtigt? Har du holdt din krop ved lige?
Den er stadig ret god. Jeg træner.
- Ja, han er meget spændstig. - Er du det? Det er da dejligt.
Når man først er blevet det, ved man aldrig...
Hvornår man får brug for det!
Hvorfor dog lægge det på hylden?
Jeg kunne ikke være mere enig. Jeg kunne ikke være mere enig!
Du er mere uanstændig end...
George bryder sig ikke om at tale om kroppe.
Hængevommen bryder sig ikke om muskelsnak. Hvad vejer du?
Omkring 68-70 kilo.
Du er stadig i mellemvægtsklassen. Det er da ret godt!
Fortæl dem om vores boksekamp.
Du godeste!
- Fortæl dem det nu. - Fortæl du det. Det er du god til.
- Er alt i orden? - Med ham? Ja, ja.
Vi havde en boksekamp, et par år efter vi blev gift.
- En boksekamp? Jer to? - Er det rigtigt?
Ja, det er virkelig rigtigt.
- Det kan jeg ikke forestille mig! - Det var ikke i en boksering.
Far havde en motionsdille.
Om søndagen var vi på besøg hos ham og gik ud i haven.
Far tog selv handsker på og ville bokse med George.
Men George ville ikke.
Så spurgte far, hvad han dog var for en svigersøn.
Jeg ved ikke hvorfor, men mens det stod på, -
- tog jeg selv et par handsker på.
Jeg sneg mig om bag George og råbte: "George!"
Og så svingede jeg armen. Det var bare for sjov.
George snurrede rundt og blev ramt lige på kæben.
Han blev ramt lige på kæben!
Han må have været ude af balance. Han landede midt i en blåbærbusk.
Bum, du er død.
Hvor har du den fra, din skiderik?
Jeg har haft den et stykke tid. Kunne du godt lide det?
Skiderik!
Den var god. Giv mig et kys.
- Senere, søde. - Giv mig et kys.
Nå, så det er det, du vil? Lege små lege for gæsterne.
Alting til sin tid.
Nu skal vi have nogle drinks.
- Martha, du har jo tygget i glasset. - Nej, jeg har ej.
Jeg har brug for noget. Jeg har aldrig været så bange før.
Var du ikke bange?
- Det kan jeg ikke huske. - Det var du garanteret.
- Troede du, jeg ville slå dig ihjel? - Det må da være en vittighed.
- Måske gør jeg det en dag. - Næppe!
- Hvor er toilettet? - For enden af gangen og til højre.
Kom nu ikke tilbage med et gevær.
Du har ikke brug for hjælpemidler, vel skat?
Det har du garanteret ikke.
- Din kanon er ikke falsk. - Må jeg stille mit glas her?
Hvorfor ikke? Martha efterlader altid halvtomme glas rundt omkring.
I skabet, i badekarret. Jeg fandt endda et i fryseren.
- Gu gjorde du ej! - Jo.
- Det gjorde du ikke. - Jo, jeg gjorde.
- Får du ikke tømmermænd? - Jeg blander aldrig.
- Jeg drikker heller ikke ret meget. - Det er godt.
Din mand fortalte os om kromosomer.
- Kromosomer. Han er biolog. - Han er fra matematikinstituttet.
- Biolog. - Matematik.
Biologi.
- Er du sikker? - Det skulle jeg da gerne være.
Nå, så han er biolog. Det var da dejligt.
Biologi er endnu bedre.
Det går lige til benet. Så går man lige til benet.
Hun troede, du var ved matematikinstituttet.
Det burde jeg måske være.
Bliv bare, hvor du er. Bliv lige ved benet.
Du er besat af den sætning. Det er ækelt.
Bliv du bare der.
Du kan overtage historieinstituttet lige så let derfra.
Nogen skal jo overtage historieinstituttet en dag.
Og det bliver helt sikkert ikke lille Georgie. Vel, mosefund?
Efter min mening er du begravet til skuldrene i cement.
Nej, til næsen. Det er mere fredeligt.
Hvornår kommer jeres søn ...?
- Hvad? - Det var noget med jeres søn.
- Søn? - Hvornår kommer jeres søn ...?
Hvor kommer jeres søn hjem?
- Hvornår kommer vores søn hjem? - Lad det ligge.
Jeg vil gerne vide det. Du bragte det på bane. Hvornår kommer han?
Lad det ligge. Undskyld, jeg bragte det på bane.
Ham på bane! Ikke det! Du bragte ham på bane.
Hvornår kommer den lille skid hjem? Har han ikke fødselsdag i morgen?
Jeg vil ikke tale om det.
- Jeg vil ikke tale om det. - Hun vil ikke tale om det. Om ham.
Martha er ked af, at hun bragte det på bane.
Hvornår kommer den lille skid hjem?
Da du var så usmagelig at bringe det på bane, hvornår kommer han så?
George taler så nedsættende om den lille skid -
- fordi han har problemer.
- Har den lille skid problemer? - Hold op med at kalde ham det.
- Det er dig, der har problemer! - Aldrig har jeg hørt noget så skørt!
Det har jeg heller ikke!
Georges største problem med vores søn, -
- med vores store søn, er, at han inderst inde -
- ikke er helt sikker på, at det er hans egen søn.
Du godeste, hvor er du modbydelig.
Jeg har sagt en million gange, at jeg ikke ville undfange med andre.
Du er virkelig modbydelig.
- Jamen dog. - Jeg tror ikke, det er et emne...
Martha lyver. Det skal I vide.
En af de få ting, jeg er sikker på i denne verden i forfald, -
- er min kromosomologiske andel -
- i skabelsen af vores lysøjede, blåhårede søn.
Ih, hvor det glæder mig.
- En smuk tale, George. - Tak, Martha.
Der rullede du dig virkelig ud. Udemærket.
- Udmærket. Udmærket! - Det ved Martha godt.
Ja, jeg har nemlig gået på college, ligesom alle andre.
George, vores søn har ikke blåt hår.
Eller blå øjne for den sags skyld. Hans øjne er grønne som mine.
- Smukke, grønne øjne. - Han har blå øjne, Martha.
- Grønne. - Blå, Martha.
Grønne, din skiderik.
Nå, nå, nå, selv, din gamle mokke.
Han er ikke en mokke.
Han kan ikke være en mokke. Du er en mokke.
- Nu må du hellere passe på! - Ja, ja.
Jeg vil gerne bede om en lille sjat brandy.
- Du har fået rigeligt. - Sludder!
- Vi er vist alle klar. - Sludder!
George har fugtige, blå øjne, nærmest mælkeblå.
Nu må du bestemme dig.
Jeg lod tvivlen komme dig til gode. Far har også grønne øjne.
Han har små røde øjne, ligesom en hvid mus. Han er en hvid mus.
Det ville du ikke sige, hvis han var her. Din kujon!
Hans hvide manke og stikkende røde øjne.
Han er en stor hvid mus.
George hader far. Det skyldes hans egen...
- Utilstrækkelighed? - Der ramte du den lige på kornet.
Ved I, hvorfor den dumme skid hader min far?
Da George kom til instituttet for 500 år siden, godkendte min far ham.
Og ved I, hvad jeg gjorde, dum som jeg var?
- Jeg faldt for ham! - Det lyder da godt!
Ja, det gjorde hun.
Hun sad udenfor mit værelse om aftenen og hylede op.
Jeg kunne ikke passe mit arbejde.
Jeg faldt rent faktisk for ham. For det der, derovre!
Martha er en sand romantiker.
Det er jeg.
Jeg faldt for ham. Og det var også praktisk.
I starten troede far, at George kunne overtage, når han gik på pension.
Hold op!
- Jeg ville stoppe, hvis jeg var dig. - Jamen, du er ikke mig!
Du har allerede røbet det der, du ved nok.
- Hvad? - Om den lille skid. Vores søn.
Jeg advarer dig, hvis du begynder på det her...
- Så er jeg advaret. - Skal vi igennem det her?
Nå, jeg giftede mig med skiderikken og havde planlagt det hele.
Først skulle han overtage instituttet og derefter hele universitetet.
Sådan skulle det have været! Er du ved at blive vred?
Sådan skulle det have været. Helt enkelt.
Far mente også, det var en god idé. I et stykke tid.
Indtil han begyndte at holde øje. Er du ved at blive vred?
Indtil han begyndte at holde øje. Så var idéen pludselig ikke så god.
Måske havde Georgie ikke det, der skulle til.
- Stop, Martha! - Gu vil jeg ej!
George havde ikke noget gåpåmod. Han var ikke aggressiv.
Faktisk var han lidt af en fiasko!
- En kæmpe fiasko! - Jeg sagde, hold så op!
Jeg håber, den var tom. Du har ikke råd til at spilde god sprut.
Ikke med din løn! Ikke med en docent-løn!
Så nu hænger jeg på den fiasko, mosefundet fra historieinstituttet.
Som er gift med rektors datter, og som burde været noget.
En bogorm, der er så magelig, at han ikke kan drive det til noget.
Som ikke har rygrad nok til at gøre nogen stolte af sig.
George, hold så op!
Jeg skal kaste op!
Du godeste.
Hun skal nok klare sig. Jeg laver kaffe.
- Er du sikker? - Hun klarer sig.
Det er jeg frygtelig ked af.
Hun burde faktisk ikke drikke. Hun er skrøbelig.
Smalhoftet, som du siger.
Hvor er min lille lækkerbisken? Hvor er Martha?
Hun er vist ved at lave kaffe.
Hun bliver nemt syg.
Martha? Nej, hun har aldrig været syg.
Med mindre man medregner de gange, hun har været på hvilehjem.
Min kone bliver let syg. Din kone hedder Martha.
Det ved jeg.
Hun tager da ikke på hvilehjem?
- Din kone? - Nej, din.
Min?
Nej, hun gør ej. Det ville jeg gøre.
Hvis jeg var hun, hende, ville jeg gøre det.
Men det er jeg ikke, så det gør jeg ikke.
Men jeg ville gerne.
Ind imellem går det vildt for sig her.
Det tror jeg gerne.
- Kaster din kone ofte op? - Det sagde jeg ikke.
Jeg sagde, at hun let bliver syg.
- Jeg troede, du mente, at hun... - Det passer faktisk.
- Hun kaster meget op. - Det hedder ofte.
Når hun først kommer i gang, kan hun ikke stoppe.
Hun kan fortsætte i timevis.
Ikke hele tiden.
Regelmæssigt.
- Kan man stille sit ur efter hende? - Det er lige før.
Ja da.
Vi blev gift, fordi hun var gravid.
Men I havde jo ingen børn.
Det var heller ikke rigtigt. Det var en indbildt graviditet.
Hun svulmede op, og så svandt hun ind.
I blev gift da hun var svulmet op?
Og så faldt hun sammen.
Da jeg var 16 og gik i skole, det var under de puniske krige...
var vi en flok, der altid tog ind til byen, før vi tog hjem på ferie.
Om aftenen tog vi ind på et værtshus, -
- som tilhørte en af vores fædre, som var gangster.
Der drak vi med de voksne og lyttede til jazz.
Engang var der en 15-årig dreng i vores gruppe, -
- som havde slået sin mor ihjel med et haglgevær.
Det var et uheld, uden selv den mindste underbevidste motivation.
En gang var drengen med os. Vi bestilte vores drikkevarer, -
- og da det blev hans tur, sagde han: "Jeg vil gerne bede om en bergin."
"Bergin og vand, tak."
Vi lo alle sammen.
Han lignede et englebarn, og vi lo alle sammen.
Han rødmede.
Tjeneren fortalte andre, hvad han havde sagt, og alle lo.
Så fik flere mennesker det at vide, og latteren bredte sig.
Vi lo mest, og drengen, der havde skudt sin mor, lo allermest.
Snart vidste alle på værtshuset, hvad vi grinede af, -
- og alle begyndte at bestille bergin, mens de grinede.
Latteren stilnede af, men den holdt ikke helt op.
For efterfølgende var der altid nogen, som bestilte bergin, -
- og så startede latteren forfra.
Vi drak gratis den aften.
Vi fik champagne af ejeren, af gangsterfaderen.
Næste dag led vi alle sammen, -
- hver især alene i toget, på vej væk fra byen.
Vi havde alle sammen tømmermænd som en voksen.
Men det var den bedste dag i hele min...
ungdom.
Hvad blev der af drengen?
Ham, der havde skudt sin mor.
Det siger jeg ikke.
Fint.
Året efter, da han var ved at lære at køre bil, -
- og hans far sad ved siden af ham, skulle han undvige et hulepindsvin.
Han kørte direkte ind i et stort træ.
Han døde selvfølgelig ikke.
Da han vågnede op på hospitalet og var uden for livsfare, -
- fortalte de ham, at hans far var død.
Jeg har hørt, at han begyndte at grine.
Han grinede og kunne slet ikke holde op igen.
De stak en nål i armen på ham.
Og først da han ikke længere var ved bevidsthed, -
- holdt han op med at grine.
Da han var kommet sig over skaderne, -
- og kunne flyttes uden at komme til skade, hvis han modsatte sig, -
- blev han anbragt på et sindssygehospital.
Det er 30 år siden.
Er han der stadig?
Ja.
Jeg har hørt, at han i løbet af de 30 år ikke har sagt...
en eneste lyd.
- Det er Store Martha. - Hun laver kaffe.
Til din indbildske kone, som går op og ned.
Gik. Op og ned.
- Gik? Gør hun det ikke længere? - Nej. Der er ingenting.
Martha bliver ikke indbildsk gravid.
- Min kone har været det en gang. - Martha bliver slet ikke gravid.
Har I andre børn? Døtre, eller sådan noget?
Har vi hvad?
Har I kun det ene barn? Jeres søn.
Nå nej, kun et.
En dreng.
Vores søn.
Det er da dejligt.
Han er en trøst.
Han er en kastebold.
- En hvad? - Du ville ikke forstå det.
En kastebold!
Jeg sagde ikke, jeg var døv. Jeg sagde, at jeg ikke forstod det!
- Det sagde du overhovedet ikke. - Jeg antydede, at jeg ikke forstod.
- Nu bliver du irritabel. - Undskyld!
Jeg sagde, at vores søn, lyset i vore tre øjne, Martha er jo en kyklop, -
- er en kastebold, og så bliver du irritabel.
Jeg er træt. Jeg har drukket siden klokken ni.
Min kone kaster op. Der har været meget skrigeri.
Det er klart, du bliver irritabel.
Alle vore gæster bliver irritable. Det skal du ikke være ked af.
- Jeg er ikke ked af det. - Du er irritabel.
Jeg vil gerne gøre en ting klart, nu du er her.
Om noget, Martha sagde.
Hør! Skovens lyde. Dyrelyde.
Nå, der har vi barnepigen.
Vi sidder og drikker kaffe.
Er der noget, jeg kan gøre?
Nej, bliv bare der og hør Georgies version.
Ked dig selv halvt ihjel.
- Har du ryddet op efter dig selv? - Nej, jeg har ikke ryddet op.
Jeg har prøvet at rydde op i årevis.
Har du prøvet i årevis?
Jeg har indrettet mig, tilpasset mig.
Det lader til at være dagens orden.
Du skal ikke sammenligne mig med dig.
Naturligvis ikke. Tingene er meget enklere for dig.
Du gifter dig med en kvinde, fordi hun svulmer op.
- Hvorimod jeg, der er gammeldags... - Det var mere end det.
Ja, hun har garanteret også penge.
Ja.
Havde jeg ret? Ramte jeg plet?
Sikke en skarpskytte! Og så i første forsøg.
- Der var også andet. - Ja.
Der kompenserede.
Det er der altid.
Tillad mig.
Fortæl mig om din kones penge.
- Nej. - Okay, så lad være.
Min svigerfar var præst.
- Og han var meget rig. - Hvilken trosretning?
Min svigerfar blev kaldet af Gud, da han var omkring seks år.
Han begyndte at prædike, døbe og frelse folk.
Han rejste rundt og blev ret berømt. Ikke så berømt som nogle, -
- men rimelig berømt.
Da han døde, havde han mange penge.
- Var det Guds penge? - Nej, hans egne.
- Hvad med Guds penge? - Dem brugte han.
Det, synes jeg, er fint.
Martha har penge fordi hendes fars anden kone, -
- som ikke er Marthas mor, var en meget gammel dame, -
- som havde vorter og var meget rig.
Hun var en heks!
Hun var en god heks, og hun giftede sig med musen -
- med de røde øjne, og han må have gnasket i hendes vorter, -
- for hun gik op i røg næsten med det samme.
Og det eneste, der var tilbage, udover noget vortemedicin, -
- var et stort, fedt testamente.
Min svigerfar og heksen med vorterne burde have fundet sammen.
For han var også en gnaver.
- Var han det? - Ja da.
Han var en kirkerotte!
Din kone sagde ikke noget om en stedmor.
Måske er det ikke sandt.
Er du klar over, at jeg har udfrittet dig, -
- fordi du udgør en trussel mod mig?
- Ja da. - Så er du advaret.
Jeg er advaret.
Det er luskede typer som dig, der bekymrer mig mest.
I uduelige skiderikker, I er de værste.
Du tror mig heldigvis ikke. Du har historien på din side.
Jeg har biologien på min.
Historie, biologi.
- Jeg kan godt kende forskel. - Det skulle man ikke tro.
Du skulle jo overtage historie først, og derefter det hele.
Et skridt ad gangen.
Jeg vil gradvist gøre mig generelt bemærket.
Jeg vil finde alle de svage punkter.
Som mig.
Først ville jeg blive en faktor, og hen ad vejen til en...
- En hvad? - En uundgåelighed?
Netop! En uundgåelighed.
Jeg ville overtage nogle kurser fra ældre mænd.
Pløje mig igennem nogle relevante koner.
Det er sådan, det skal gøres!
Du kan skubbe alle de gamle til side, -
- men først når du pløjer de rigtige koner, kommer du frem.
Det er vejen til magt. Pløj dem alle!
Vejen til en mands hjerte, -
- den store, indbydende vej til hans job, går gennem hans kone.
Glem aldrig det.
Din kone har garanteret den mest indbydende vej på hele universitetet!
Jeg mener, hendes far er jo rektor.
Det kan du æde din historiske uundgåelighed på.
Jeg må hellere få hende med i busken med det samme.
Det må du hellere.
Jeg tror næsten, du mener det.
Nej, du tror næsten, du mener det. Og det skræmmer dig.
Mig? Det kan du ikke mene!
Jo, desværre. Jeg vil give dig et godt råd.
Et godt råd? Fra dig?
Du har ikke lært det endnu. Tag, hvad du kan få.
Jeg giver dig et godt råd.
Der er kviksand overalt her, og du bliver trukket ned.
Du frastøder mig, og du er en selvglad skiderik.
Men jeg prøver at give dig en overlevelsesstrategi. Hører du mig?
Ja, højt og tydeligt.
Du vil vel bare spille efter gehør?
Alt ordner sig, for skemaet er alligevel en saga blot.
Nemlig. Pas du bare dit strikketøj, bedstemor. Jeg klarer mig.
- Jeg har forsøgt at nå dig, at... - Få kontakt?
- Kommunikere? - Ja, præcis.
Det er rørende. Det er lige, hvad det er.
Skråt op!
- Hvad? - Du hørte, hvad jeg sagde.
Man gør sig den ulejlighed at skabe en civilisation, -
- at opbygge et samfund, der bygger på principper om...
Om principper.
Man skaber en regering og kunst og indser, at de er det samme.
Man kører tingene helt derud, hvor der er noget at miste.
Men så med et, gennem al musikken, -
- gennem lydene af folk, der bygger, og forsøger, kommer Dies Irae.
Og hvad er det? Hvorledes lyder hornet?
Skråt op!
Her er vi. Lidt usikre, men oprejste.
Det var ikke så slemt, min egen.
- Jeg fryser ikke. - Tag den på. Vi skal hjem.
- Hvad skal I? - Vi skal hjem.
Hvad er der foregået her?
- Hvad har I lavet? - Jeg henter bilen.
Jeg ringer efter en taxa.
Hvad fanden tror du, du laver?
Lad mig se, jeg tror, jeg gør det, -
- at jeg henter bilen og kører vores gæster hjem.
- Skal du ikke sige undskyld? - Vejen burde have været lige.
- Fordi du fik hende til at kaste op. - Jeg fik hende ikke til at kaste op.
Tror du måske, det var sexbomben, som fik sin kone til at kaste op?
- Du giver mig kvalme. - Det er noget andet.
Hold nu op! Indimellem kaster jeg op uden nogen grund.
- Gør du virkelig? - Du er skrøbelig, skat.
Det har jeg altid gjort.
- Ligesom Big Ben? - Pas nu på.
George giver alle kvalme. Da vores søn var lille, -
- kastede han altid op på grund af George.
Når George trådte ind i lokalet, begyndte han at kaste op.
Vores søn kastede op hele tiden, fordi du altid pillede ved ham.
Du brød ind i hans soveværelse med åben kimono og pillede.
Så var det vel derfor, han løb hjemmefra to gange på en måned.
To gange på en måned! Seks gange på et år.
Han løb hjemmefra, fordi Martha trængte ham op i en krog.
Jeg trængte aldrig den skiderik op i en krog!
Han løb hen til mig og sagde: "Mor er altid efter mig."
Løgner!
Hun var altid efter ham. Det var pinligt!
Hvis det var så pinligt, hvorfor taler I så om det?
Jeg ville ikke tale om det.
Gid jeg havde noget brandy. Jeg elsker brandy.
- Godt for dig. - Det beroliger mig.
Jeg drak også engang brandy.
- Du drak også bergin. - Hold mund, Martha!
- Hvad? - Ingenting.
Har han fortalt dig om det? Han må da have sagt noget.
Faktisk dansede vi lidt rundt.
- Jeg kan godt lide at danse. - Det var ikke det, han mente.
Det troede jeg heller ikke. To voksne mænd, der danser!
Sagde han, at han havde villet udgive en bog, men at far ikke gav ham lov?
- Hvad for en bog? - Bare en bog.
- Bare en bog? - Se, der kan man danse.
Skal vi ikke danse? Jeg kunne godt tænke mig at danse.
- Vi er næsten hjemme. - Jeg vil danse!
- Det er ikke nogen dårlig idé. - Holde du ikke af at danse?
- Jo, med den rigtige mand. - Jeg danser som vinden.
Stop bilen. Vi skal ud at danse!
- For Guds skyld! - Hørte du, hvad jeg sagde?
Som min elskede befaler.
Jeg danser som vinden!
Sæt nu en på!
Hvordan gør vi? Mixed double?
- Jeg gider da ikke danse med dig. - Nej, ikke når han er her.
Jeg vil danse med hvem som helst! Jeg kan danse med mig selv!
- Honey, du bliver bare dårlig igen. - Jeg danser som vinden!
Nå, unger, vælg jeres partner og hop i kassen.
George, nu holder du op!
Hold op, George!
Hvad er der, Martha?
Så er det nok, din skiderik!
- Hvad sagde du, elskede? - Det stoppede!
Hvorfor stoppede det?
Giv mig nogle småpenge.
Hold så op!
Du er altid efter mig, når jeg har det sjovt.
Lad mig være. Jeg kan lide at danse, men du vil ikke have det.
Lad mig være i fred!
- Du vælger, Martha. - Det kan du lige bande på.
Hej, lækre! Skal vi danse, englebabser?
Hvad kaldte du min kone?
Nej, hvis jeg ikke må danse min fortolkning, vil jeg ikke danse.
Så sidder jeg bare her.
Kom så.
- Vi sidder bare og kigger på. - Nemlig.
Du er søreme stærk, hvad? Det kan jeg godt lide.
Det ser ud, som om de har gjort det før.
Det er en kendt dans. De kender den begge to.
Jeg ved ikke, hvad du mener.
- Du er god til at bevæge dig. - I lige måde.
De er gode til at bevæge sig.
Det overrasker mig, at George ikke har fortalt sin version.
- Det har han ikke. - Det overrasker mig.
- Gør det? - Er de ikke søde?
- Det plejer han at gøre. - Jeg tror ikke, han stoler på mig.
Det er faktisk en trist historie.
Den ville få dig til at græde.
Du har nogle afskyelige evner, Martha.
Er det rigtigt?
- Du skal ikke anspore hende. - Anspor mig.
- Jeg advarede dig. - Han advarede dig.
- Du skal ikke anspore mig. - Jeg hørte ham. Fortæl mig mere.
Lille Georgie havde store ambitioner, på trods af noget, han vidste, -
- som lille Georgie skrev en roman om.
Det blev hans første, men også hans sidste.
Jeg rimede!
Jeg advarer dig!
Men far kastede et blik på Georgies roman.
- Du får snart en øretæve. - Fortæl, fortæl!
Han blev meget chokeret over, hvad han læste.
- Gjorde han? - Ja, det gjorde han.
Det var en roman om en meget slem lille dreng.
- Jeg finder mig ikke i det her. - Åh, klap i.
En slem lille dreng, -
- som slog sin mor og sin far ihjel!
Hold så op!
Og far sagde: "Det får du ikke lov at udgive."
- Så er det slut med at danse! - Vold!
Og så sagde far: "Du tror da ikke, jeg lader dig udgive den slags møg?"
"Aldrig i livet. Ikke så længe du underviser her."
"Hvis du udgiver det, bliver du smidt ud."
Lad være! Lad være!
- I skal ikke gøre nar ad mig. - Vi må ikke gøre nar ad ham!
- Nu stopper festen! - Tænk engang...
En bog om en dreng, som myrder sin mor og dræber sin far -
- og lader, som om det hele er et uheld.
Hov, lige et øjeblik!
Vil du høre det bedste?
Vil du høre, hvad store, stærke Georgie sagde til far?
Georgie sagde: "Men far ..."
Jeg mener, "men, sir, det er slet ikke nogen roman."
- Du siger det ikke! - Gu gør jeg så. Hold dig væk.
"Nej, det er slet ikke en roman."
"Det er sandheden. Det skete faktisk for mig."
- Jeg slår dig ihjel. - Det skete.
Vold!
Helt stille. Nu skal vi alle være helt stille.
Morder!
- Hvad foregår der her? - Ingenting. Vi legede bare en leg.
Vi er ved at lukke.
En omgang mere.
Vi skal alle have det samme.
Giv os en omgang mere, så går vi. Er det i orden? Godt.
Tak.
Det var en leg. Hvad skal vi nu lave?
Lad os lave noget andet. Nu har vi leget "ydmyg værten".
Hov, se!
Vi må da kende andre lege.
- Så småt er vores ordforråd ikke. - Har du ikke fået nok?
Der er andre lege. Hvad med...?
Hvad med "spring på værtinden"?
Skal vi lege den? Vil du lege "spring på værtinden"?
Eller vil du hellere vente til senere?
- Spring på værtinden! - Ti nu stille.
Vil du gemme den til senere? Hvad skal vi nu lege?
- "Portræt af en mand, der drukner"? - Jeg drukner ikke.
- Du bad mig om at holde mund. - Undskyld.
Jeg ved, hvad vi skal lave, nu, da vi har leget "ydmyg værten," -
- og ikke vil lege "spring på værtinden" endnu.
Jeg ved det. Hvad med en omgang "få skovlen under gæsterne"?
Hvad siger du til det?
- Bogtaber, børneomtaler! - Jeg bryder mig ikke om legene.
Vi har kun leget en leg. Vi er nødt til at lege en til.
Stille!
Hvordan skal vi lege "få skovlen under gæsterne"?
Lad mig se.
På sin egen indiskrete måde fortalte Martha om min første roman.
Sandt eller falsk.
Hun fortalte om min første roman, mine erindringer.
Det er jeg ked af, men det er blod under broen.
Men Martha fortalte ikke om min anden roman.
Den kendte I ikke til, vel? Sandt eller falsk?
Den er nok mere en allegori.
Den handler om et pænt ungt par fra Midtvesten.
Det er et hyrdedigt. Det pæne unge par kommer fra Midtvesten.
Han er blond og omkring 30 år. Han er videnskabsmand og lærer.
- Hans museagtige kone... - Lige et øjeblik!
- Det er min leg! I har leget jeres! - Jeg elsker historier.
Musens far var præst.
Han drev en omrejsende svindlerbule, hvor han narrede de troende.
- Det lyder bekendt. - Det siger du ikke.
Nå, men det unge par fra prærielandet kom.
- Meget morsomt, George. - Tak.
- De slog sig ned i en by som denne. - Jeg synes ikke, du skal fortsætte.
Velkendte historier er de bedste.
Hvor har du ret! Den unge mand havde forklædt sig som lærer, -
- for teksten på hans billet lovede større ting: H.U.
Historisk Uundgåelighed.
- Der er ingen idé i at fortsætte. - Lad dem fortsætte.
- Med i bagagen havde han sin mus. - Vi behøver ikke at høre på det.
- Hvorfor ikke? - Hun har en pointe.
Ingen kunne regne musen ud.
Kansasmester i svømning, eller hvad han nu var, og så havde han en mus.
For hvem han nærede omsorg, så det overgår menneskelig forstand.
- Hun var nemlig lidt af en tosse. - Det kan du ikke være bekendt.
Hans kone tyllede brandy ganske uhæmmet -
- og brugte halvdelen af sin tid på at kaste op.
- Dem kender jeg. - Gør du det?
Men hun var blandt andet hans pengebeholdning.
Guds penge fra de troløses guldtænder.
- Jeg kan ikke lide historien. - Og han affandt sig med hende!
- Hold nu op. - Tig mig om det.
Nu ser vi tilbage på, hvordan de blev gift.
- Hvorfor? - Her er, hvorfor de blev gift.
En dag svulmede musen helt op.
Hun viste den unge mand sin bule og sagde: "Se på mig."
"Se, jeg er svulmet helt op." "Du godeste," sagde den unge mand.
Og så blev de gift. Og hvad skete der så?
Og så forsvandt bulen igen. Det var det rene trylleri.
- Forsvandt bulen? - Honey, det var ikke min mening.
Det skulle du ikke have fortalt dem! Det kan du ikke have fortalt dem!
Sådan leger man "få skovlen under gæsterne."
Jeg skal kaste op!
Det skulle du ikke have gjort.
- Jeg hader hykleri. - Det var ondskabsfuldt.
Det kommer hun nok over.
- Det skader mig. - Dig?
- Ja, mig. - Det skader dig?
Hvor smukt. Skal et svin vise dig vej til trøflerne?
Find dig nogle nye alliancer og få det bedste ud af det.
- Få din kone ud i bilen. - Nej tak, vi går.
Ja, læg en ny strategi.
- Det her vil du fortryde. - Sikkert. Jeg fortryder alting.
Jeg får dig til at fortryde det her. Bare vent.
- Det var flot, George. - Det glæder mig, du syntes om det.
Det gjorde du virkelig godt.
Så meget spræl har der ikke været i dig længe.
Du får det bedste frem i mig.
Du er virkelig en skiderik.
Du må gerne rende rundt og sable alle ned, -
- men andre må endelig ikke gøre det.
Jeg gjorde det for din skyld, skat. Jeg troede, du ville kunne lide det.
Det var lige din smag. Et rigtigt blodbad.
Jeg troede, du ville blive opstemt.
Og komme prustende efter mig med dansende meloner.
Du har virkelig klokket i det. Det har du altså.
Du må gerne sidde og savle gin.
Du må gerne ydmyge mig. Det er helt i orden.
- Du kan tage det! - Jeg kan ikke tage det!
Du kan tage det! Det var derfor, du giftede dig med mig!
- Det er en sindssyg løgn. - Har du ikke indset det endnu?
Jeg er træt i armene af at piske dig.
- År ud og år ind. - Selvbedrag, Martha.
- Jeg ønskede ikke dette her. - Jeg troede, du havde indset det.
Men nej. Du er syg!
Jeg skal vise dig, hvem der er syg!
Hold da op! Du morer dig virkelig, hvad?
Jeg skal nok få gjort det af med dig.
Skal du gøre det af med mig sammen med ham quarterback'en.
Du vil ønske, du var død i den bil.
Du vil ønske, du aldrig havde nævnt vores søn. Jeg advarede dig.
Jeg advarede dig mod at gå over stregen.
Jeg er kun lige begyndt.
Jeg kan klare dig, når vi er alene. Jeg hører ikke efter.
Og hvis jeg alligevel lytter, sir jeg det fra, så jeg ikke hører det.
Men i det seneste århundrede har du lagt en ny kurs.
Og den er bare for meget!
Jeg har lært at acceptere dine opgør for åbent tæppe.
Men nu er du i din egen drømmeverden. Du ved ikke...
- Du er skør! - Bliv bare ved med at sige det...
Lytter du nogensinde til dine egne sætninger? De er så kringlede.
Du lyder som en af dine åndssvage tekster.
Jeg er faktisk ret bekymret for din forstand.
Du skal ikke bekymre dig om min forstand.
- Jeg får dig indlagt. - Hvad gør du?
Jeg tror, jeg får dig indlagt.
- Du er da utrolig, skat. - Jeg skal jo af med dig.
Du er kommet af med mig. Du behøver ikke at gøre noget.
Tusind år sammen med dig har været rigeligt.
Du vil altså ikke modsætte dig?
Vil du vide, hvad der i virkeligheden er sket?
Det slog endelig klik! Ikke mig, men det hele.
Man kan fortsætte i en uendelighed.
Man kommer med undskyldninger: "Skide være med det. Sådan er livet."
"Måske dør han i morgen. Måske dør du selv i morgen."
Alle mulige undskyldninger.
Men så en dag, en aften, sker der noget.
Og smæld! Kæden springer af, og man bliver ligeglad!
- Jeg prøvede at få det til at gå. - Drop det.
- Du er et monster. Det er du. - Jeg er larmende og vulgær.
Og det er mig, der har bukserne på, for nogen skal jo have det.
Men jeg er ikke noget monster! Det er jeg ikke.
Du er en forkælet, selvoptaget, egenrådig, sprutbefængt...
Smæld! Det sagde smæld!
Jeg gider ikke længere prøve at nå ind til dig.
Der var et kort øjeblik, hvor jeg kunne være nået ind til dig.
Der kunne vi måske være kommet ud af det.
Men det er slut. Og jeg har ikke tænkt mig at prøve.
En gang om måneden, Martha. Jeg har vænnet mig til det.
Så giver du den som den misforståede Martha, den gode pige.
Den lille pige, som med en smule venlighed vil kunne blomstre igen.
Jeg troede på det flere gange, end jeg vil indrømme.
Men jeg tror simpelthen ikke på dig!
Der er ikke længere noget øjeblik, hvor vi kunne mødes.
Man kan ikke mødes med ingenting, og du er ingenting!
Smæld!
Jeg så på dig her til aften, og du var der ikke.
Endelig sprang den af, og nu vil jeg skrige det til verden!
Jeg er ligeglad med, hvad jeg gør. Jeg laver verdens største eksplosion.
Jeg slår dig med dine egne midler.
- Er det en trussel, George? - Det er en trussel.
- Jeg får ram på dig, skat. - Pas på. Jeg flår dig i småstykker.
Det er du ikke mand nok til.
- Krig på alle fronter? - På alle fronter!
Hold nu op, Martha.
Klokker.
Jeg hørte klokker!
Klokker, der ringede.
Jeg har hørt klokker.
Jeg kunne ikke sove på grund af klokkerne.
De vækkede mig. Hvad er klokken?
Lad mig være.
Jeg sov.
Jeg drømte et eller andet.
Så hørte jeg lydene, og jeg vidste ikke, hvad det var.
- Jeg blev bange. - Jeg skal nok få ram på dig, Martha.
På en eller anden måde, Martha.
Der var nogen, og jeg ville ikke have, der skulle være nogen.
Jeg var nøgen.
- Du ved ikke, hvad der foregår, vel? - Jeg vil ikke vide det.
Hør dem lige!
- Jeg vil ikke! - Se dem.
Jeg vil ikke have børn!
Jeg vil altså ikke have børn!
Jeg er bange. Du må ikke gøre mig ondt.
Jeg burde have vidst det.
Ved din tyr af en mand det overhovedet?
Hvordan begår du dine små hemmelige mord? Med piller?
Har du et hemmeligt lager af piller? Skal du kaste op nu?
Hvor er han? Jeg vil have en drink!
Ja, giv den bare gas!
V ed du, hvad der foregår deroppe?
Jeg vil ikke vide noget. Lad mig være.
- Hvem ringede? - Hvad?
Hvorfor ringede klokkerne? Hvem ringede?
- Din mand er deroppe. - Der var en, der ringede!
Der var en, der ringede.
Klokkerne ringede, og det var en...
- Nogen. - Nogen.
Nogen ringede. Klokkerne ringede, og det var nogen, der...
Jeg har det!
Jeg har det, Martha.
Det var en besked om, at vores søn...
Det var en besked. Klokkerne ringede, og det var om...
vores søn.
Og beskeden var at...
vores søn er død!
Vores søn er død, og jeg har ikke fortalt Martha det.
Martha ved det ikke, og du siger det ikke til hende.
Jeg fortæller hende det selv, når tiden er inde.
- Jeg skal kaste op. - Skal du? Det var da dejligt.
- Jeg skal dø. - Godt, gør bare det.
Martha, jeg har nogle frygtelige nyheder.
Det er om vores søn.
Han er død.
Hører du mig, Martha?
Vores dreng er død.
Hvor fanden er alle sammen henne?
I får fem sekunder til at komme frem.
Du godeste, du er også blevet skør.
Jeg sagde, du er også blevet skør.
Sikkert.
I er alle blevet skøre.
Jeg kommer ned, og hvad sker der så?
Hvad sker der?
Min kone er på lokummet med en flaske sprut og blinker til mig.
Hun blinker til mig!
Har hun aldrig blinket til dig? Sikke en skam!
Hun ligger sammenkrøbet på gulvet, -
- og så begynder hun at pille etiketten af flasken.
Måske ligger hun bedre i badekarret.
Da jeg spurgte, hvad hun lavede, svarede hun: "Ingen ved, jeg er her."
Så kommer jeg herned, -
- og du vakler rundt og siger: "Klirre, klirre".
I er alle blevet skøre.
Det er trist men sandt.
- Hvor er din mand? - Han er forsvundet.
I er alle sammen skøre. Vanvittige!
Det er sådan, vi søger tilflugt, når uvirkeligheden -
- vejer for tungt på vore skuldre.
Slap af. Lad dig synke ned i det. Du er ikke bedre end andre.
Jo, det mener jeg.
Du er i hvert fald en fiasko på visse områder.
Hvad sagde du?
- Du er en fiasko på visse områder. - Jeg er ked af, at du blev skuffet.
Måske når jeg ikke har drukket i ti timer.
Skat, du er virkelig en fiasko.
Du er utrolig. Du er virkelig utrolig.
Du synes, alle er fiaskoer. Din mand er en fiasko, jeg er en fiasko.
I er alle fiaskoer.
Jeg er Moder Jord, og I er alle fiaskoer.
Jeg frastøder mig selv.
Der er kun én mand, der har gjort mig lykkelig.
- Vidste du det? En. - Var det gymnastiklæreren?
Nej, nej, nej. Det er George.
Min mand.
- Det er da løgn. - Er det?
Det må det være. Ham?
- Du tror ikke på mig. - Selvfølgelig gør jeg da det.
- Går du altid ud fra udseendet? - Hold nu op.
George, som er der ude i mørket et sted.
Som er sød ved mig og som jeg håner.
Som lærer vores små lege, lige så hurtigt som jeg ændrer dem.
Som kan gøre mig lykkelig, men det ønsker jeg ikke at være.
Jo, jeg vil gerne være lykkelig.
George og Martha. Trist, trist, trist.
Som jeg ikke vil tilgive for at have fundet hvile.
For at have set mig og sagt: "Ja, det er godt nok."
Som har begået den fæle, smertende -
- og nedværdigende fejltagelse at elske mig.
Og som skal straffes for det.
George og Martha.
Trist, trist, trist.
En eller anden dag...
En eller anden dum sprutbefængt nat, går jeg over stregen.
Enten knækker jeg ham eller jager ham væk, hvilket jeg fortjener.
Jeg tror ikke, han har flere ryghvirvler tilbage.
Nå, gør du ikke? Tror du ikke det?
Lille dreng.
Du har hængt så længe ind over mikrofonen...
- Mikroskopet! - Ja. Og du kan intet se, vel?
Du ser alt undtagen sindet.
Du ser alle de små pletter, men du ser ikke, hvad der foregår.
Du ved så lidt. Og så tror du, at du skal overtage verden?
Så er det godt.
Nå, så hingsten er blevet vred.
- Vallakken bliver nok sur, hvad? - Du giver den nok hele armen, hvad?
- Din stakkels lille skiderik. - Slå ud efter alt!
Gå ud og åbn døren.
Hvad sagde du?
- Jeg sagde, åbn døren. Er du døv? - Skal jeg gå ud og åbne døren?
Nemlig, fjols. Åbn døren. Er du også for fuld til at gøre det?
- Du behøver ikke blive... - Åbn den nu!
Nu kan du være tjener her. Du kan begynde med det samme.
- Hør, jeg er ikke din lakaj. - Jo, du er! Har du ingen ambitioner?
Du var da ikke sammen med mig af rent begær, vel?
Du tænkte også lidt på din karriere.
Nu kan du starte som tjener og arbejde dig op.
- Du har ingen grænser, vel? - Nej, ingen. Gå ud og åbn døren.
Kom så af sted.
- Uduelige tøjte. - Gør, som du får besked på.
Vis at der er noget, du kan finde ud af.
- Jeg kommer, for Guds skyld! - Vidunderligt! Skønt!
Hold så op!
Undskyld, skat. Gå nu ud og åbn døren, ikke?
Hvor er de smukke!
Jamen, sønnike, du kom hjem til din fødselsdag.
Gå væk fra mig!
For Guds skyld, det er jo tjeneren.
Er det ikke vores egen lille ærkeamerikanske et eller andet?
Det håber jeg ikke. For så har han opført sig temmelig underligt.
Det tror jeg gerne.
Jeg har taget de her blomster med, fordi...
Nå, pyt.
Stedmoderblomster, rosmarin, violer. Det er min brudebuket!
Hvis I ikke har noget imod det, finder jeg min kone og...
Du bliver, hvor du er. Hent en drink til min mand.
- Nej, jeg vil ej. - Nej. Han er din tjener, ikke min.
Jeg er ingens tjener.
Længere.
- Ondskabsfulde. - Hvad? Børn?
Ondskabsfulde børn, som hinker sig vej gennem livet.
- Noget i den stil. - Knald hende ned.
- Ham ikke kan. Ham fuld af sprut. - Her. Smid dem i noget gin.
Det er ikke pænt gjort mod Marthas løvemunde.
- Er det løvemund? - Jep.
Jeg gik helt over i fars drivhus i måneskin efter dem.
Der er ingen måne. Fra soveværelset så jeg den gå ned.
Fra soveværelset?
Der er en måne.
Der er sgu ingen måne. Den er gået ned.
Måske, frøken Kysk, men den er stået op igen.
- Sludder! - Jeg sejlede engang forbi Mallorca.
Månen gik ned. Men så tænkte den over det, og stod op igen.
Det passer ikke. Hvor er det løgn.
Hun må ikke sige, at alt er løgn, vel?
Jeg ved ikke, hvornår I lyver.
- Nemlig. - Det skal du heller ikke vide.
- Nå, jeg sejlede forbi Mallorca. - Du har ikke sejlet forbi Mallorca.
Du har aldrig været ved Middelhavet.
Mine forældre tog mig med, da jeg fik min eksamen.
- Efter du slog dem ihjel? - Måske.
- Ja, og måske ikke. - Du godeste!
Sandhed og illusion. Hvem kan se forskel? Tjeneren?
Jeg er ikke tjener.
Du er enten sengekammerat eller tjener.
Så må I altså have gjort det?
Der er nogen, der lyver. Hvem lyver, Martha?
Sig til ham, at jeg ikke er tjener.
Du er ikke tjener.
Godt.
Sandhed og illusion. Man kan ikke se forskel.
Nej, men vi må lade, som om vi kan.
Amen.
- Munden, sagde løven. - Tak.
Drop det.
- Jeg sagde, munden, sagde løven. - Ja, det ved vi.
Lad være!
- Lad være med det! - Hold mund, tyr!
Jeg er ingen tyr.
Så er du tjener. Hvilken en af delene er du?
Er du ikke ligeglad?
Jo, det er jeg. Uanset hvad, har jeg fået nok.
Hold op med at smide det skidt efter mig.
- Uanset hvad. Smæld! - Skal jeg gøre noget ved ham?
Lad ham være i fred!
Hvad er du? Tjener eller tyr?
Sandhed eller illusion, George? Er du ligeglad?
Smæld! Der fik du dit svar, skat.
Ja.
Bind du bare op om dine blå-årede lænder.
Der er endnu en leg, vi skal lege. Den hedder "Gyldenskat."
Jeg vil ikke have nogle skandaler her, vil du?
Vil du følge skemaet? Så sæt dig.
Og du elsker jo at lege.
- Fint. - Godt. Men alle er her ikke.
- Din lille kone er her ikke. - Hun har haft en hård nat.
Vi kan ikke lege uden din lille kone.
- Hold så op! - Let dig og hent hende.
Vær nu en god hund og løb ud og hent hende.
En leg mere.
Jeg bryder mig ikke om det, der skal ske.
Ved du, hvad det er?
- Nej. Men jeg kan ikke lide det. - Det kommer du måske til at kunne.
- Det er en sjov leg. - Ikke flere lege.
En mere, Martha. En leg mere og så i seng.
Så pakker alle sammen og går hjem.
Og du og jeg går op ad de slidte trapper.
- Nej, George, nej. - Jo, skat.
Det er overstået, før du aner det.
Du ikke gå på trappe med George?
Ikke flere lege. Jeg vil ikke lege de lege.
Jo, du vil da. Selvfølgelig vil du det.
- Nej, George. - Du skal ikke røre ved mig!
Gem poterne til de studerende.
Du har haft dig en god aften.
Du kan ikke bare stoppe, når du har nok blod i munden.
Din optræden kommer til at ligne et påskeoptog.
Liv nu lidt op.
- Stop! - Tag dig sammen!
Nu skal jeg give dig en omgang, så du skal være frisk.
Hvad vil du have?
- En ligeværdig kamp. - Det skal du få.
- Du skal blive gal. - Jeg er gal. Bare rolig.
God pige! Vi spiller til døden.
- Din? - Du bliver nok overrasket.
- Der er rollingerne. Gør dig klar. - Jeg er klar.
- Hip, hop. Hip, hip. Hip, hop. - Er du en kanin, Honey?
- Hvordan har kaninen det? - Kanon kanin!
Kanon kanin. Godt for kaninen.
Min kanon kanin.
Godt, så går vi i gang. Den sidste leg. Sæt jer ned.
- Sæt jer. Det er en civiliseret leg. - Kom nu bare i gang.
Jeg synes, vi har haft en god aften, alt taget i betragtning.
Vi har lært hinanden at kende. Vi har leget.
- "Kryb sammen på gulvet." - "Fliserne."
- "Løven bider munden." - "Pil etiketten af."
"Pil etiketten af."
Jeg piller etiketter af.
Det gør vi alle sammen.
Når man kommer ind til benet, hvad gør man så?
Når man kommer ind til benet, er der noget inde i benet.
Marven. Så er det det, man går efter.
Men ben er ret modstandsdygtige, især hos de unge.
Tag nu vores søn...
Vores søn. Marthas og min stolthed.
Hvad laver du?
- Jeg taler om vores søn. - Lad være med det.
Det er vigtigt, at vi taler om ham.
Du vil da gerne høre om vores søn, ikke?
Marthas og min søn.
Har du børn?
Ja, det har vi da. Vil du tale om ham, eller skal jeg?
- Lad være! - Godt. Lad mig se... Han er sød.
De fleste ville blive neurotiske, sådan som Martha opfører sig.
Hun sover til klokken fire om eftermiddagen.
Hun prøvede at vaske ham i badekarret, da han var 16.
Hun slæber altid fremmede med hjem.
- Så er det nok. - Vil du fortælle videre?
Hvorfor skulle nogen ville vaske en 16-årig?
For Guds skyld!
- Jamen, hvorfor? - Fordi det er hendes lille dreng.
Godt.
Vil du have vores søn? Det skal du få.
Vil du have en drink?
Vi behøver ikke at høre det, hvis du ikke vil.
Hvem siger det? Kan du tillade dig at lave regler?
- Nej. - God dreng. Du skal nok nå langt.
Godt, så vil jeg gerne høre dig.
- Vores søn... - Ja, ja.
Vores søn.
Vores søn blev født en aften, der lignede denne aften...
selvom det var i morgen og for 16 år siden.
Det var jo det, jeg sagde.
- Det var en nem fødsel. - Nej, du havde virkelig veer.
Det var en nem fødsel. Da den først var accepteret.
- Da jeg slappede af. - Det var bedre.
Det var en nem fødsel, da jeg havde accepteret den.
Og jeg var ung.
Han var sund og rask, en rød, skrigende dreng.
Martha tror, hun så ham, da han blev født.
Med våde, faste lemmer.
Og sort hår på hele hovedet.
Senere blev det...
lyst som solen.
- Vores søn. - Han var sund og rask.
Jeg havde ønsket mig et barn.
- En søn eller datter? - Et barn!
Jeg fik mit barn.
- Vores barn. - Vores barn.
Og vi opdragede ham.
Ja, vi opdragede ham.
Og han havde grønne øjne.
Meget grønne øjne.
Blå, grønne, brune.
Og han elskede solen. Han blev brun før alle andre.
Og i solen blev hans hår... gyldent.
En smuk, smuk dreng.
- Så smuk og så klog. - Al sandhed er jo relativ.
Det var sandt.
- Smuk, klog, perfekt! - Det er en rigtig mor, der taler.
Jeg vil have et barn.
Af princip?
Jeg vil have et barn. Jeg vil have en baby.
Men det perfekte kunne ikke vare ved.
Ikke sammen med George.
- Ikke når George var der. - Se bare, jeg vidste det.
- Ti stille! - Undskyld, mor.
Vil du tie stille?
Når en mand drukner, tager han de nærmeste med sig. Og han prøvede.
Gud, hvor jeg dog kæmpede imod!
Det, jeg prøvede at få uskadt igennem vores kloak af et ægteskab.
Gennem de sindssyge nætter og ynkelige dage, -
- gennem spotten og latteren. Du godeste, latteren!
Gennem fiasko efter fiasko.
Det ene forsøg mere lammende og kvalmende end det andet.
Den ene ting, den ene person, jeg forsøgte at beskytte, -
- at hæve over det jammerlige, knusende ægteskab, -
- det eneste lys midt i det håbløse mørke! V ores søn!
Hold så op!
Bryder du dig da ikke om det?
- Du kan ikke være det bekendt. - Hvem siger det?
- Det siger jeg! - Fortæl os hvorfor, skat.
Er legen slut?
Nej, langt fra.
Jeg har en overraskelse til dig. Det er om lille Jim.
- Ikke mere, George. - Det er mig, der bestemmer her.
Søde, jeg er bange for, jeg har en dårlig nyhed til dig.
Til os begge, mener jeg. En rigtig trist nyhed.
Hvad foregår der?
Martha, mens du havde travlt, mens I to havde travlt, -
- jeg ved ikke hvor, men du var et sted...
Da du var optaget, talte Missy og jeg lidt sammen.
Du ved, en lille sludder.
- Og så ringede dørklokken. - Den kimede.
Det er svært for mig at sige det.
- Vil du ikke nok lade være? - Sig det!
Det var gode gamle Western Union. En lille gut omkring de 70.
- Crazy Billy? - Ja, Crazy Billy.
Han havde et telegram til os.
Jeg er nødt til at fortælle dig om det.
Hvorfor kom de med det? Hvorfor ringede de ikke?
Visse telegrammer skal afleveres. Dem kan man ikke ringe om.
Hvad mener du?
- Jeg kan næsten ikke sige det. - Lad være.
- Vil du sige det? - Nej, nej, nej.
Jeg er bange for, at vores søn ikke kommer hjem til sin fødselsdag.
- Selvfølgelig gør han det. - Nej, Martha.
- Selvfølgelig gør han det! - Det kan han ikke.
Vores søn er...
død.
Han blev dræbt om eftermiddagen da han var ved at lære at køre bil.
Han svingede ud for at undvige et hulepindsvin og kørte...
Det må du ikke gøre! Ind i et stort træ.
Det må du ikke gøre!
- Jeg syntes, du skulle vide det. - Det må du ikke gøre!
Du kan ikke bare beslutte den slags selv!
- Det får du ikke lov til. - Jeg må nok gå omkring klokken tolv.
Du får ikke lov at beslutte den slags.
Han skal identificeres og der skal arrangeres begravelse.
Du får ikke lov at gøre det her!
- Hold hænderne fra mig. - Jeg har ikke gjort noget.
Hør nu her. Vores søn er død! Kan du ikke få det ind i hovedet?
Hør godt efter. Vi fik et telegram. Der er sket en bilulykke. Han er død.
Bum! Sådan uden videre. Hvad siger du til det?
Nej!
Slip hende. Hun klarer det.
Han er ikke død.
Han er død.
Det kan du ikke beslutte.
Han har ikke besluttet noget. Det er ikke hans skyld.
Nej, jeg er ikke nogen gud. Jeg hersker ikke over liv og død.
Du må ikke slå ham ihjel. Du må ikke lade ham dø!
Der kom et telegram.
Vis mig det! Vis mig telegrammet!
- Jeg har spist det. - Hvad sagde du?
Jeg har spist det.
- Det var flot, Martha. - Gør du nar ad hende nu?
- Spiste jeg ikke telegrammet? - Jo. Jeg så dig spise det.
Som en stor dreng.
Det her slipper du ikke af sted med.
Du kender da reglerne.
Hvad taler I om?
- Jeg må gerne slå ham ihjel. - Han er vores barn.
- Du bar ham. - Han er vores barn.
Og jeg har slået ham ihjel.
- Jeg tror, jeg har forstået det. - Har du?
- Jeg tror, jeg har forstået det. - Godt for dig.
Gud, jeg tror, jeg har forstået det.
Det har du overhovedet ikke ret til.
Det har vi aldrig talt om. Jeg kunne slå ham ihjel når som helst.
Hvorfor?
Du overtrådte vores regel, Martha. Du nævnede ham for andre.
- Det gjorde jeg ikke. - Jo, du gjorde.
Du nævnede ham for mig.
Jeg glemmer det. Nogle gange, når det er sent, og alle taler, -
- glemmer jeg det, og har lyst til at nævne ham. Men jeg gør det ikke.
Jeg har længe haft lyst til det.
Men, George, nu har du strammet den.
Der var ingen grund til at gøre det her.
Jeg nævnede ham.
Men du havde ikke behøvet at gå over stregen.
Du behøvede ikke at slå ham ihjel.
Amen.
Du havde ikke behøvet at lade ham dø.
Det var ikke nødvendigt.
Det er daggry.
Jeg tror, festen er slut.
Kunne I ikke få nogen?
Nej, vi kunne ikke.
Vi kunne ikke.
Hjem i seng, børn. Det er langt over jeres sengetid.
Gå så, I to.
- Jeg vil gerne... - Godnat.
Er der noget, du vil have?
Nej. Intet.
Nu skal vi i seng.
- Er du træt? - Ja.
Det er jeg.
I morgen er det søndag.
Hele dagen.
Var du nødt til at gøre det?
Ja.
Var du?
Jeg ved snart ikke.
- Det var på tide. - Var det?
Jeg fryser.
Det er sent.
Det skal nok blive bedre.
Jeg ved snart ikke.
Det bliver det. Måske.
Det er jeg ikke sikker på.
Kun os to?
- Du tror vel ikke...? - Nej.
- Er du okay? - Ja.
Nej.
Hvem er bange for Virginia Wolf?
Det er jeg, George.
Hvem er bange for Virginia Wolf?
Det er jeg, George.
Det er jeg.
Tekstning: SDI Media Group
[DANISH]